![](/uploads/media/30/31/3031e94d4b32ea71d1ca516ecbd2d74c_orig_thumb.jpg)
Осіння симфонія теребовлянського замку (фоторепортаж)
![t13](/uploads/media/57/d7/57d727ff5d9481ed07660ea353170a53_orig.jpg)
То – особливий час, коли на зламі жовтня і листопада трапляються певні дні – ніби очікування чогось дуже важливого, якоїсь переміни. Зрештою, воно так і є – ще кілька днів і все оце, навколишнє, зміниться. На дворі ж – осінь, така непередбачувана осінь…
А тут, на старому замчищі, з узвишшя, де видно, здається, кожен куточок Теребовлі, панує не тільки дух історії. Є моменти, коли замкові алеї, темні зіниці амбразур, розхристане вітром гілля, що торкається стін, мурованих давно-давно із знаменитого теребовлянського «червоного» каменю, а ще – китички зсохлого дикого винограду, пожухле листя одвічної, як сама фортеця, липи, що споконвіків вартує вхід до в’їзної арки замкової брами – всі оці
різнобарвні осінні вітражі, немовби, разом видають ледь-ледь чутну мелодію. А, може, то просто передвечірня прохолода, змішуючись із відголосками бабиного літа, несміливо, неохоче вливається у сутінки року – у листопад і невидимим дотиком запахів падалиць й диму спаленого бадилля із навколишніх долішніх та горішніх теребовлянських городів, лоскоче ніздрі і кличе назовні скупу сльозу…
Ти її, непрохану, не змахуєш з обличчя… Нехай буде як є. Бо ти боїшся своїм порухом сполохати оту всю гармонію, посеред якої стоїш. То – особливий стан єднання і гармонії з природою, з минулим і днем сьогоднішнім, посеред осені на старому замчищі… Можливо, це і є момент щастя? Адже вірно хтось сказав, що щастя не приходить, приходить вміння його бачити, відчувати усім своїм єством. І чути оту невловиму симфонію часу, душі.
Укотре окидаєш оком вже бачені не раз, десятки, та що там десятки – сотні разів зафіксовані у пам’яті фрагменти-осінні образки замку й поволі ступаєш долу вимощеною бруківкою. Бо хочеться ще раз побачити її, мою фортецю, біля якої виріс, із Зазамче, з іншого боку, туди де стежка веде у Садики, де у підніжжі Княжої гори є чепурний будиночок, в який того дня, побачивши мене з фотоапаратом, запросила гостинна господиня-землячка Ірина Лялік. І буде згодом кілька світлин звідти, з другого поверху відреставрованої хатини, де серед колонади, обвитої незірваним виноградом, на межі жовтня і листопада, у піднебессі височітиме теребовлянський замок.
Це там, де ще можна почути особливу симфонію осені. Тільки треба прислухатися і йти до неї. То ж поспішаю, бо ж правду кажуть, в дорозі людина не старіє…
![t01](/uploads/media/80/ff/80ff9903cb677eb97cc661c1ae97c0ea_orig.jpg)
![t02](/uploads/media/ac/03/ac03296e85d5fd210b7600233f9e667a_orig.jpg)
![t03](/uploads/media/73/b8/73b8f6d01e34bd0013314690f967edfb_orig.jpg)
![t04](/uploads/media/8f/35/8f351713fb58d98c48154da0646298c3_orig.jpg)
![t05](/uploads/media/5d/be/5dbebc013eceaca65cf3cbe224e0aaa8_orig.jpg)
![t06](/uploads/media/06/e3/06e3527e29f994e5a2855d7550ff52c3_orig.jpg)
![t07](/uploads/media/90/0b/900b69a2e48f85f0abcdc9c9a3705bb5_orig.jpg)
![t08](/uploads/media/6a/8d/6a8dedda3d09c6f537a147791474d19f_orig.jpg)
![t09](/uploads/media/f8/0d/f80d7823ayz12842d39b8ba78da6549e_orig.jpg)
![t10](/uploads/media/17/cf/17cf8ed2c548998c65aaa1e0eb26aa24_orig.jpg)
![t12](/uploads/media/74/cb/74cbc6f291d5ab072d5d2fd2babee8a2_orig.jpg)
![t14](/uploads/media/e8/21/e8214a9ac96394c534be0e692362eec1_orig.jpg)
![t15](/uploads/media/4f/b6/4fb6f061721dc0dac96c43f8f5e1789d_orig.jpg)
![t16](/uploads/media/6b/b4/6bb434yz53d75802541746f6786599f4_orig.jpg)
![t17](/uploads/media/17/9e/179eb6407bc58eb35f76b102725f1ee1_orig.jpg)
![t18](/uploads/media/c4/ed/c4ed1e7e80494dbb9733abef7f0d9e21_orig.jpg)
Фото автора